MÄNGUD MAKSUDEGA
Ligikaudu pool aastat tagasi moodustati Riigikogus uus vasakpoolne koalitsioon, kes oma peamiseks missiooniks on nimetanud ulatuslikku maksureformi. Uued maksud peaksid valitsuse arvates olema paremad ja õiglasemad ning hoolitsema rahva tervise ja heaolu eest rohkem kui kunagi varem. Sellisel "õilsal" eesmärgil on räägitud meile näiteks automaksust, täiendavast pakendiaktsiisist ja suhkrumaksust, millest esimese ja teise osas ei jõudnud võimuerakonnad omavahel kokkuleppele, kolmandat aga president välja ei kuulutanud. See ei tähenda, et need maksud veel tulemata jääksid, kuid võrdlemisi kindel võib olla, et järgmise aasta 1. jaanuarist me neid makse veel maksma ei pea. Mitu maksumuudatust, mis uuest aastast kehtima hakkavad, puudutavad eelkõige ettevõtjaid, nagu näiteks 14-protsendiline äriühingute tulumaks, krediidiasutuste avansiline tulumaks, kilovatipõhine sõiduautode erisoodustusmaks jne. Kuigi nende mõju ei pruugi esimese hooga olla väga suur, siis ega ükski neist maksudest tee ettevõtja elu lihtsamaks ega vähenda tema maksukoormust, vaid ikka vastupidi. Ja seda kõike tehakse ajal, mil Eesti majandusel ei ole niigi mitte kõige paremad päevad.
Paljud põhimõttelised muudatused toimuvad üksikisiku tulumaksu arvestamises. Positiivne seejuures on tulumaksuvaba miinimumi tõus 500 euroni kuus. See on kahtlemata suur hüpe, mis leevendab väiksema sissetulekuga inimeste majanduslikke probleeme märgatavalt. Küsitav on, kas oli mõistlik nii suur hüpe teha ühekorraga või oleks võinud selle tõusu ära jagada järgneva paari aasta peale. Öeldakse, et maksudega ei mängita ja selle all mõeldakse just seda, et maksumuudatusi tehes tuleb säilitada mõõdutunne. Meie "riigimehed" hoidsid kramplikult kinni tulumaksu määrast, kuid kõik muu sealjuures keerati pea peale. Oluliselt piirati eluasemelaenu intresside mahaarvamist ja maksuvaba tulu ülekandmist abikaasade ühisdeklaratsiooni esitamisel. 
Iga hinna eest püüti vältida astmete kasutamist tulumaksu arvestamisel, kuid see, mis lõpuks välja tuli, on üks rumal käkerdis, millesarnast mitte kusagil mujal maailmas varem nähtud pole. Sisuliselt tekitati neljaastmeline tulumaks, kus suurema tulu puhul on maksumäär madalam kui keskmise tulu juures. Uue tulumaksusüsteemi puhul on esimeseks astmeks 1–500-eurone tulu, mille juures kehtib 0-protsendine tulumaks. Sealt edasi 501 ja 1200 euro vahel tuleb iga täiendavalt teenitud euro pealt maksta tulumaksu 20%. Kuni teise astmeni on kõik lihtne ja harjumuspärane, sest on see ju meie tänase tulumaksusüsteemi puhul sama moodi. Kolmanda astmega läheb asi aga palju keerulisemaks ja tõenäoliselt ei ole paljud inimesed siiani võtnud aega, et endale selgeks teha, kuidas hakkab toimuma tulumaksu arvestus vahemikus 1201 eurost kuni 2100-ni. Iga selles vahemikus teenitud euro pealt tuleb endiselt maksta 20% tulumaksu, kuid sellele lisaks langetab iga selles tuluvahemikus teenitud euro inimese tulumaksuvaba tulu määra nii, et astme tagumise serva juures (2100 eurot kuus) on see langenud nullini. Kuna astme laius on 900 eurot ja maksuvaba tulu langus 500 eurost nullini on ühtlaselt jagatud kogu astme pikkuse kohta, langetab iga sellel astmel täiendavalt teenitud euro maksuvaba tulu suurust ligi 0,5555 euro võrra (500/900). See tähendab, et kolmandal astmel iga täiendavalt teenitud euro eest tuleb maksta tulumaksu 20 senti ja sellele lisaks tuleb maksta tulumaksu veel 0,5555 eurolt, mille võrra tulumaksuvaba tulu langes, s.o 0,5555 eurot x 20% = 11,11 senti. Seega tuleb iga 1200 ja 2100 vahele jäävalt eurolt maksta tulumaksu 20 senti + 11,11 senti = 31,11 senti ehk 31,11%. Sisuliselt on regresseeruva tulumaksuvaba miinimumi taga peidus lihtlabane ja lame kolmas aste, kus kehtib teenitud tulule tulumaks 31,11% ja tegelikult ei ole vajadust keerulisteks arvutusskeemideks või maksuvaba tuluga mängimiseks. Seda kõike on tehtud vaid kolmanda astme peitmiseks. Kõige suurem viga või absurdsus uue tulumaksusüsteemi juures seisneb aga selles, et üle 2100 euro teenitud tulu pealt langeb maksumäär uuesti 20 protsendile. See tähendab, et iga üle 2100 täiendavalt teenitud euro pealt arvestatakse tulumaksu jälle ainult 20 senti! 

Paljudes teistes riikides, kus astmeliselt kasvavat tulumaksu kasutatakse, peetakse seda õiglaseks ja põhjendatakse sellega, et madalama tulu inimene suures osas tarbib ära, makstes seega sealt pealt veel ka tarbimismakse (käibemaks, aktsiis jne), suurem tulu aga tavaliselt säästetakse või investeeritakse, millega makse ei kaasne. Nii on tulumaksu astmeline tõus suurema tulu puhul mõnevõrra põhjendatud, kuid millega kaitseb tänane vasakpoolne valitsus astmeliselt langevat tulumaksu, on arusaamatu.
Paremerakondadel ja vasakerakondadel on mõnevõrra erinev arusaamine maksustamisest, kuid lihtne ja efektiivne maksusüsteem, mis Eestile aastaid edu oli toonud, toimis endiselt hästi ning "kirvega" selle kallale minek ei olnud kindlasti põhjendatud.